Hvad angår bondefangerhistorier har jeg hørt alt-
- om svindlere, falskspillere osv.
Lange og overdrevne historier,
Men hvis en har efterladt et indtryk-
- er det den om Penelope og brødrene Bloom.
I en alder af ti og 13 år havde Bloom og Stephen, den yngste og ældste-
- boet hos adskillige plejefamilier.
Nej!
38 alt i alt.
Ballade tvang dem videre, og flytningerne styrkede deres bånd.
Bloom havde Stephen og omvendt. Det er mere end de fleste har.
Et nyt hjem, en ny hovedgade.
Stephen opsummerede straks byen.
Bloom, det er en dødsyg by.
Et teater, en bilvask, en café, en park, en kat-
- der ved uheld var blevet enbenet.
Se det der.
En skole, en sammensvejset gruppe af velbeslåede unger.
Deres lommepenge betalte isene.
En raketis.
"De" var de andre, elskede og glade børn.
"De" var der altid i hver by.
Legepladsbourgeoisi.
- Kunne han bare... - Sig noget til hende!
Kunne han give slip på sin frygt og gå og efterlade sin bror?
Nej.
Dybt inde i Stephens sjæl, begyndte noget at tage form.
- Et frø til en storslået ide. - En plan.
Der gav noget, og som lindrede broderens smerte.
Et enkelt svindelnummer i 15 trin.
Vi begynder her.
Det var som om, et tæppe blev trukket væk fra himlen-
- en grænse i den yngre Bloom blev brudt.
Hej.
Bloom spillede sin rolle i Stephens historie perfekt.
Ved at være den, han ikke var, kunne han være den, han gerne ville.
Stephen finder en grotte.
Stephen køber rekvisitter.
Stephen tjekker kirken.
Og nu historien. Sig til dem...
Der bor en eneboer i skoven. En enøjet vagabond med ståltænder.
- Med blodrøde øjne? - Fint, han stoppede dig på vej hjem.
Og fortalte om en grotte.
- En grotte med vidundere. - Ti stille, Dave!
Hver søndag viser der sig et lys, der flagrer som en sommerfugl.
- En lygtemand? - Netop den fører en...
- Hvis man kan følge med til skatten. - Hvor ligger grotten?
Det sagde eneboeren ikke. Han fik et grådigt blik i sine øjne-
- og sagde, han ville sige det for 30 dollars.
Det er kun to dollars til os hver.
Den søndag gik de direkte fra kirken ind i skoven.
De stoppede, deres hjerter buldrede, der var den.
Præcis som eneboeren sagde.
Et kort øjeblik tabte Bloom fatningen og løb for hurtigt-
- for at fange lyset og finde skatten.
Men øjeblikket forsvandt.
De fangede ikke lygtemanden, men de var ligeglade.
Jeg tror, det perfekte svindelnummer er, når alle får det, de vil have.
Det er det vel.
Vores flyvefærdige tyve var tilfredse.
Det var børnenes forældre ikke.
TYVERI
En bitter afslutning? Måske. Men den indeholder også sødme.
Brødrene Bloom havde fundet deres kald, som beskrevet i nr. 6.
Lave en aftale om procenter med O'Henry's.
O'Henry's var byens renseri.
Samarbejdet glæder mig.
Hvordan føles det?
Det ved Bloom først 20 år senere, så vi springer frem i handlingen.
Lad dem smelte.
Berlin, 25 år senere
Han får skarabæen, du får pengene, og jeg får pigen.
Sådan får alle det, de vil have.
Victor!
Charleston, hvad har du gjort?
Han er død! Han var den eneste, der vidste, hvor pengene blev begravet.
Din idiot!
Charleston, som du mødte for fire måneder og tusind år siden-
- i en bar i Jodhpur, er død.
Mødes vi igen bliver det som fremmede.
Hvad angår pengene...
...lad dem rådne.
Wow, er det ord, man søger. Wow!
- Du er et geni, Stephen. - Vi er genier, Bloom.
Som forsvar for min storebrors højrøvede grin-
- var hans nummer ret forbløffende.
Han baserede fupnummeret på spørgsmål.
Ville Charleston, skydeskiven, der ikke ejede rygrad, virkelig skyde?
Måske. Men Stephen ville have bedre odds.
Han anbragte mig der, hvor Charlestons kone stod-
- da hun forlod ham.
Min habit lignede hendes tøj, og mine replikker lignede hendes.
Det er forbi, Charleston. Du har altid været sådan et fjols.
Så alle får det, de vil have.
- Det smager som sølvfolie. - Det gør blod også.
En drink?
"Ni måneder og tusind år." Det huggede han fra Kipling.
- Nej, han gjorde ikke. - Hvor er afskedsfesten?
Giv plads til Bloom-brødrene!
Kom venner og medsammensvorne. Tænk på et kort. Klar?
En dag lykkes det, og så har jeg verdens bedste korttrick.
Passer det, I aldrig arbejder med de samme to gange?
- Bortset fra... - Bang Bang.
- Jeg er vild med animé. - Hun er vores femte Beatle.
Hun kender knebene. Jeg tror ikke, hun kan tre ord engelsk.
Hun bliver til afslutningen?
Til vinden vender.
Hvor er Bloom?
- Der er du jo, gemmer du dig? - Jep.
Jeg lærer en hel del. Stephen kan lide at tale om dig.
- Har han fortalt grottehistorien? - Er den sand?
Hvad har han ellers fortalt?
At I rejste rundt til I var teenagere-
- og endte i St Petersburgs lurvede forstæder.
Hvor I lærte fupnummerets kunst af en af den gamle skole, Diamond Dog.
- Passer det? Hed han det? - Ja.
Han var jeres mentor, men jeg fornemmer det endte skidt.
Stephen stak hans øje ud med en antik kårde.
Hvorfor?
Vi ville lave en formue som gentlementyve.
- Det lyder romantisk, ikke? - Jo, det gør.
Du forstår ikke, hvad min bror gør.
Han skriver forlægget,, som døde russere skrev romaner-
- med tematiske cirkler, symbolik og den slags lort.
Han skrev mig som en skrøbelig antihelt.
Det er derfor, du tror, du har lyst til at kysse mig.
Det er et trick.
Her er trumfen.
Vi gik glip af solopgangen, det havde ellers været flot.
Er det her toilettet?
Nej. Det er kameler.
Vent, jeg skal pisse.
Du er i det mindste ærlig. Lad os få det overstået.
Du siger: "Jeg vil ikke mere, jeg står af."
- Så siger... - Behøver vi det igen?
Du tager demonstrativt jakken på og siger: "Jeg mener det."
- "Denne gang stopper jeg." - Du siger: "Lad os tage et glas".
"I morgen, Bloom, kommer du til fornuft."
Det falsk blod er dårligt lavet. Ægte blod bliver efterhånden brunt.
- Hør her. - Whiskyen koster mere end din habit.
Hør så efter!
Det var fandens!
Min nye yndlingskamel.
Jeg hader dig.
Det går ikke, jeg kan ikke vågne med endnu en, der tror, hun kender mig.
Jeg er 35 år gammel, jeg er værdiløs, forkrøblet.
Jeg har levet gennem roller.
De er skrevet til mig af dig.
- Sig, hvad du vil have. - Så du kan skrive en ny rolle til mig?
Du hører ikke efter! Jeg vil have et ægte liv.
Jeg vil have...
- Et liv, der ikke er skrevet. - Ja, et liv der ikke er skrevet.
Jeg rejser til et sted, hvor du og Bang Bang ikke kan finde mig.
Ikke flere historier.
Jeg elsker dig, farvel.
Montenegro, 3 måneder senere
- Hvordan fandt du mig? - Bang Bang.
Hvordan fandt hun mig?
Hvordan har du haft det?
Fint.
Jeg har tænkt meget.
Jeg er nået frem til, at du bare tror, du vil stoppe.
- Kom her, jeg vil vise dig noget. - Jeg er ude af det.
- Hvor skal vi hen? - New Jersey.
Lad mig tage min frakke.
New Jersey Indfangning af offeret
Hvor er vi?
Den største private residens på Østkysten. Vores sidste offers hjem.
Farmand var oliemagnat.
Han byggede sit eget Xanadu og døde på jagt.
Moderen fulgte ham heden for to år siden-
- efter at have kæmpet i ti år mod en sygdom, jeg kan ikke udtale.
Hun efterlod vores offer på den her vanvittige ejendom-
- med en meget tilgængelig formue.
- Hvad er det, er vi tæt på en lufthavn? - Duk!
Hvad fanden!
- Hent bilen. - Bloom.
Ingen kvinder, husk reglen. Vi snyder ikke kvinder.
Det handler ikke om moral. Det er bare en regel.
Er det en Caddy '78? Et kontroversielt valg.
Mit svar er nej, og jeg er holdt op. Jeg er i Montenegro og drikker.
Penelope Stamp, 33 år. Har boet hjemme hele livet.
En excentrisk rig enspænder?
Hun keder sig. Hun er som et frø i sneen.
Vi giver hende et kæmpeeventyr. Hun trænger til at blomstre.
Er det den store plan? I lokker mig tilbage-
- med en smuk, fængslende, gådefuld pige?
Helt ærligt, det er amatøragtigt.
Jeg siger ikke ja, men hvad er nummeret?
Det er enkelt. Vi er brødre, antikvitetshandlere.
Vi rejser rundt i verden. Bang! Historien slutter med fingeret død.
Det ender i Mexico med lidt vold, og så sandhedens øjeblik på stranden.
- Hvad synes du? - Du skjuler noget.
Det handler om mig, ikke? På en eller anden måde.
Du ved det måske ikke, men alle historierne handler om dig.
Det er derfor ingen er perfekte.
Jeg har aldrig kunnet give dig det du vil have.
Det gør det her heller ikke.
Det her er den sidste.
- Så giver du slip på mig. - Jeg spørger dig aldrig om det igen.
Lad mig få en cykel.
Bloom møder Penelope
Der er mindre pinefulde måder at møde sit offer på.
Du skal slå 7,9. Vær koncentreret. Den japanske dommer er streng.
Det er en banansaddel.
Ikke det tomme blik. Du ved, hvad en banansaddel er.
Kom så!
Det kræver visser evner at vinde offerets sympati hurtigst muligt.
Det bedste er at føre den første samtale fra hospitalssengen.
Hvad? Helt ærligt.
Jeg synes, det er fantastisk, lad mig fortælle hvorfor.
Dostojevskij var epileptiker.
Hans anfald kom efter en oplevelse af eufori, en åndelig opvågnen.
At hun så dit ansigt før sit anfald-
- er en fantastisk måde at indlede forholdet på.
Næste skridt er at finde en måde at få adgang til deres liv på.
De tog min bil.
Kan du køre mig hjem?
- Ja. - Godt, jeg skal lige...
Trin 3, kontakt.
Find en forbindelse til offeret gennem samtale.
Få hende til at byde på kaffe, fortæl historien, vis maddingen.
Vi havde kun hinanden, da vi voksede op.
Far var antikvititetshandler i Charleston.
Men da vi mødte sælgerne, der fandt og solgte-
- antikviteterne fra eksotiske lande i hele verden til os...
Luften var som før regn...
Man kunne lugte ionerne, og man kunne...
...lugte nattogene til Paris.
Og dampskibene og basarerne i Calcutta.
Og...
Undskyld.
- Har du det godt? - Ja, undskyld.
- Jeg er dårlig til at tale med folk. - Det gør ikke noget.
- Skal jeg gå? - Nej, nej, jeg vil gerne tale med dig.
Hvad laver du?
Ingenting. Måske skulle du hellere gå.
- Jeg drikker lige... - Jeg samler på hobbyer.
Når jeg ser nogen gøre noget sjovt, køber jeg bøger og lærer det.
Noget spændende?
Ikke rigtigt.
- Jeg har det skidt med det her. - Jeg kaster højre motorsav...
Har du lært alt det selv?
Det er trist, ikke?
- Hvad vil du med al din kunnen? - Jeg planlægger ikke.
Jeg gør bare ting.
Se den her vandmelon. Det er et hulkamera.
Det kan man lave i alt, der er hult og mørkt.
- Det må forvrænge billederne. - Ja, det er det, der er sjovt.
Man kan rette det mod det mest almindelige-
- som stoffet eller dit ansigt eller hvad som helst.
Og alt efter lysets vinkel bliver billedet fordrejet og mærkeligt-
- perfekt og sært. Det er ingen gengivelse-
- men meget talende.
- Løgnene fortæller sandheden. - Jeg kender ikke sandheden.
Et foto er en hemmelighed om en hemmelighed.
Jo mere det fortæller, jo mindre ved man.
Hvad er der sket? Det her føles som en rigtig samtale.
Det var pokkers.
Nå, jeg bør...
Klokken er mange.
- Ja... - Ja...
Når jeg arbejder, møder jeg mange, jeg skal virke interesseret i.
Det er rart at være ægte interesseret i nogen.
- Rejser du? - Ja.
- Kommer du tilbage? - Næste gang jeg er i byen...
Vi sejler til kontinentet ved tolvtiden i morgen.
Paris og Grækenland, tror jeg.
Jeg må købe en hat.
Tak for demonstrationen af hulkameraet-
- og den hyggelige samtale.
- Farvel, Penelope. - Farvel, Bloom.
Hun kommer ikke, jeg må have en dag mere.
- Du har to uger på skibet. - En dag til for at få hende om bord.
Vi talte mest om meloner og fotografi uden linse.
- Det er ikke snakken, der snører hende. - Jeg tror, du tager fejl.
- Davs. - Davs.
Hvad laver du her?
Jeg ville give dig pengene her for cyklen og det andet.
Det behøver du ikke.
Hvor skal skibet hen?
Maddingen lægges ud.
Penelope. Min bror Stephen.
Goddag. Bloom har talt meget om dig.
- Du er den epileptiske fotograf. - På en måde.
Det her er min personlige assistent og massøse, mrs. Yuenling.
- Yuengling, som øllet? - Nej.
- Hvad skal du i Grækenland? - Jeg lægger ikke planer.
Du ser dejlig ud.
- Hvordan var din barndom? - Jeg lavede vandmelonkameraer.
Var du ensom?
Da jeg var fem fik jeg slemme udslæt, allergi og høfeber.
Mor tog mig til lægen og han lavede en prøve-
- hvor de sætter nåle i ens ryg, for at se hvad man er allergisk for.
Den næste dag løftede lægen min skjorte.
Min ryg lignede en stor, rådden sort-grøn kæmpeskumfidus.
Jeg var allergisk overfor alt.
Så de forseglede huset og indsatte et ventilationssystem.
Resten af min barndom og ungdom tilbragte jeg indendørs alene.
Da jeg var 19 opdagede de, at det jeg var allergisk for-
- var aluminiumlegeringen på nålene.
Jeg ville flytte, men mor blev syg, så jeg blev.
Hun var syg meget længe.
Føler du dig... snydt?
Hvis man ikke vil snydes, må man lære at snyde.
Jeg besluttede, det ikke var en fortælling om en ulykkelig pige-
- fanget i et hus, der lugtede som et apotek.
Og som spildte sit liv på en person, hun under tiden hadede.
Det var historien om en pige, der så skønhed i alt.
Hvilken som helst ting.
Hun elskede endda personen, hun var fanget med.
Nå jeg sagde det til mig selv, blev det sandt.
Hjalp det mig væk fra et forspildt liv?
Eller blindede det mig, så jeg ikke ville flygte?
Jeg ved det ikke, men jeg var forfatteren til min egen historie.
Nej, jeg føler mig slet ikke snydt.
Har du lært at danse, mens du lærte dine andre hobbyer?
Jeg havde en fase, hvor jeg var let besat af boleroen.
Vent her.
Bonsoir, Mademoiselle.
Bonsoir, Monsieur.
- Jeg ville ikke skræmme Dem. - Det gjorde De.
Jeg beklager, men dækket var mørkt, så jeg måtte gå hen til Dem.
Jeg har ikke mødt Bloombrødrene længe.
Arbejder De med antikviteter?
Antikviteter? Jeg gad vide, om De kender Deres rejseselskab.
Lidt frygt vil klæde Dem.
Au revoir, ma chére.
Det er ikke et spansk orkester, men de gør deres bedste.
Og så kommer det vigtige. Man skal lave et lillebitte hul.
Vi kan ikke undgå at se hinanden om bord, så vi tager det nu.
- Penelope, kender du vores ven? - Kun som en skræmmende franskmand.
Bogindlæreing. De kender sproget-
- men ikke accenterne. Jeg er belgier.
Maximilian Melville.
Også kendt i visse cirkler som kuratoren.
- Goddag, Hvad laver De? - Jeg er kurator.
Jeg er på Nationalmuseet i Prag. Og De?
- Jeg er epileptisk fotograf. - Fint, og hvad laver I drenge?
Vi er lovlige grossister af antikviteter.
Og det vil de bilde mig ind? Ikke mere pjat.
Vi er blevet lovlige, Max.
Hvorfor hæver De Dem til brødrene Blooms ophøjede stade?
For at sælge keramik til ældre damer med blåt hår?
Det er vi færdige med. Spis dine vafler.
Den unge dame virker lidt forvirret. Måske vidste hun det ikke.
Spis dine vafler, fedesen.
Uvidende om at brødrene Bloom-
- er de to mest velrespekterede...
...antikvitetssmuglere i vesten.
"Var", vi har været lovlige i tre år. Sådan er det.
Hvis "det er det", er det sandelig det.
- De hedder Melville? - Ja.
Ja. Jeg bed mærke i det, men kunne huske sammenhængen.
Skibet hedder Fidele, ligesom skibet i Melvilles roman.
"Bondefangeren". Et sjovt sammentræf.
Oui.
Den har jeg ikke læst.
Smuglere. Det lyder som et eventyr.
- Hvis ide var det at blive lovlydig? - Min.
Stephen elskede det, men han blev næsten dræbt på en tur til Djakarta.
To fyre med hoveder som dåseskinke gennembankede ham.
Nu skal I få, I skinkehoveder!
Jeg tror faktisk, han ville elske at dø under arbejdet.
Trængt ind i et hjørne på en smuglertur til Djakarta. Det er hans drøm-
- at fortælle en historie indtil den bliver selvopfyldende.
Det ville gøre det til virkelighed for ham.
Det er noget i den stil, vi alle drømmer om.
At gøre noget til virkelighed ved at fortælle historier er en fælde.
Stol på mig.
Hun er anderledes. Det føles som om, hun ved det hele.
- Bekymrer det dig ikke? - Nej, men hun bekymrer dig.
Hun føles som en af dine rollepersoner.
Den dag jeg snyder dig, er jeg død.
Hvordan fik du belgieren med på det budget?
Han er god.
- Jeg troede ikke, han var belgier. - Det ved jeg ikke, om han er.
Du...
Den eneste virkelige fare er, at du forelsker dig i hende.
Se på mig! Mexico er nærmere end du tror.
Forelsk dig ikke i hende.
Grækenland
Historien afsløres
Held og lykke med aktikviteterne.
Held og lykke, japanerinde.
Mit forslag gælder stadig.
Mit fransk er lidt rustent, men sagde han ikke "mit forslag gælder stadig"?
Han dukkede op i går aftes.
Mademoiselle, jeg har et tilbud til Dem.
- Hvad har han? - En bønnebog fra 700 tallet.
Han stjæler genstande fra museet i Prag og sælger dem til smuglere.
Det er hans arbejde. Hæleren er nok ham spanieren.
- Sagde han, hvem hans køber er? - Ja, en argentiner... argentin...
En gentleman fra "Argentine".
Kuratoren sælger til en mellemmand for en million dollars.
Så betaler Argentin... ham fra Sydamerika betaler 2,5 millioner.
- Ikke dårligt. - Jeg er ked af, du skulle møde ham.
- Hvor skal taxaen hen? - Togstationen.
- Hvor skal toget hen? - Prag.
Kom nu, lad os være smuglere.
- Det bliver sjovt, lad os nu. - Nej!
- Hvorfor ikke? - Vi har ikke en million.
Jeg har... glem det, giv mig den ægte grund.
Det er det. Det er farligt. Det kan gå rigtig galt.
Lidt ægte fare er ikke af vejen.
Hvis I tre vil med i min smuglerbande, vil jeg overveje det.
- Det er ikke noget eventyr. - Hvad mene du, det er præcis det.
Kom tilbage! Det er ikke gratis.
Vi smugler...
...fra snackbaren.
Hun laver et smuglerflag.
Jeg troede, hun skrev brev eller dagbog eller eftermiddags.
Det går hende til hovedet. Det er ikke sjovt.
Jeg kan ikke lide Prag-nummeret, det er for tilfældigt.
Vi skulle tage hende med storm. Lad hende more sig.
Så længe det varer.
Er det lige kommet?
"Kære Stephen. rygtet siger-
- brødrene B er på vej til Prag."
"Jeg er på vej dertil og vil gerne se jer."
Kærlig hilsen DD.
Gamle "Fagin" er tilbage. Diamond Dog.
Send det her. Kære Dog. Stop.
Med mindre du har et øje for meget-
- foreslår jeg, du holder dig fra mig og min bror. Stop.
Kærlig hilsen etc.
- Har du været med det her tog før? - Ja.
Så det betyder ikke noget for dig.
Normalt spiller jeg bare kort med Bang Bang i restaurantvognen.
Bang hvem?
Yuengling. Bang Bang er hendes smuglernavn.
- Hvad med mig, får jeg et smuglernavn? - Nej.
Jeg tror, du er forstoppet-
- i din skide sjæl.
Jeg tror, du har en stor portion lort i røven af din sjæl.
- Hvad? - Bloom, jeg ved det...
Jeg lader som om, jeg er smugler.
Men hvad du ikke ved er, at jeg er en vaskeægte smugler.
Jeg er som født til det.
Dit problem er, at du tænker for meget, hold op med det.
Nyd oplevelsen. Jeg mener...
Jeg elsker torden.
- Du godeste, hvor er jeg liderlig. - Godnat.
Her er trumfen.
Prag Fælden strammes
Sidst jeg var i Prag, var jeg forelsket.
Hvordan var hun?
Lyshudet, store fødder, ligesom...
Det er min.
Bloom og jeg finder et sted at bo.
Miss Yuengling tjekker museet.
Du går i banken, pengene burde være telegraferet hertil.
- Kontanter? - Nej.
Kun filmskurke og russere handler med kontanter.
Du skal få en noteret check.
- Hvem fanden er det? - Slikmanden. Max, det er os.
Max, det er os. Bloombrødrene.
- Hold da kæft! - Ja, ja, ja. Godmorgen. Kom ind.
Jeg har fået lidt at drikke.
Nå...
Ved siden af basilikaen ligger administrationskontorerne.
Under dem, totalt beskyttet findes nogle katakomber-
- og selvfølgelig bogen.
Men jeg er kurator, så jeg går ind og kniber sekretæren i enden.
Jeg lægger bogen i min mappe og går.
Ved totiden i morgen?
Mademoiselle!
- Det er Dem, jeg handler med, ikke? - Ja...
- Jo. - Merci.
Deres smil er som solen, ma chére.
Og faldne mænd har brug for solen.
Diamond Dog med tiggerskål og stok.
Bloom...
Bloom, Bloom, Bloom...
Hvor længe er det siden?
Te.
Fatter du det? Te?
- Det er længe siden. - Hvis Stephen kommer, dræber han dig.
Du er jo bange. Det skal du ikke være.
Jeg er en gammel mand uden dybdesyn.
Du behøver ikke være bange.
Det er sjovt at se mine lærlinge overgå mig.
Jeg er stolt af at være en fodnote i brødrene Blooms liv.
Men du...
...hader mig.
Du tror det sikkert ikke, men jeg elskede jer begge to højt.
Kærlighed...
Folk som os behøver bare blinke for at indse alt er bluf.
Som når Grimm E. Ulv træder ud over en klippe.
Tvivler man og ser ned, falder man.
Det er prisen vi må betale. Voksen i vores vinger.
En dag falder Stephen. Det bliver måske et storslået fald.
Men han falder dybt, og så han kan beskytte dig mere.
Hvad vil du gøre uden ham?
Jeg husker de andre drenge, når jeg hentede bæltet.
De flygtede, kæmpede imod. Men ikke dig.
Du var passiv, lammet.
Det her er en advarsel og et tilbud.
Når han er væk, så husk mig.
Åh, Stephen.
Vi talte lige om dig.
Gå ad helvede til!
- Jeg er ked af, jeg ikke var her. - Det kan du ikke altid være.
Det kan jeg vel ikke.
Max!
Kommer vi ikke for tidligt?
Han er skredet, det er tydeligt.
Sikkert på den side af kloden.
Kommer I ikke for tidligt?
Hvorfor fordufte nu-
- i stedet for at vente på at få en million for bogen?
Så havde han haft lommepenge.
Tilbage til antikviteterne. Det der kommer let, går let.
Checken blev indløst i går. Pengene er sikkert på hans konto nu.
Jeg er virkelig ked af det.
Sikket spild.
Stakkels mand, stakkels Argentina-mand.
Han får aldrig bogen at se nu. Den rådner bare væk i katakomberne.
Nej.
- Der er ingen bog, vi blev snydt. - Hvad nu hvis der er?
- Nej, det er bondefangeri. . Nej.
Det er mine penge, jeg vil vide det.
Han gav os alle de oplysninger, vi har brug for.
Vi må rydde administrationskontoret med en slags...
Kaos.
Hun er kunstner med nitroglycerin. Det er lige hende.
Jeg må lære hende bedre at kende.
Da vi var på toppen som smuglere, dukkede hun op.
Vi regner med, hun en dag forsvinder.
Se tatoveringen i nakken, det giver et billede af, hvem hun er.
Det betyder: "Når du er færdig med noget, så spræng det."
Røgdetektorerne i de tomme lokaler-
- der anbringer vi en lillebitte ladning.
Røgen aktiverer brandalarmen og evakuering indledes.
Kontorerne er tomme. Hallo!
Vi har præcis 4,5 minut til at komme ned i katakomberne-
- snuppe bogen og komme ud, før brandvæsenet er der.
Hvis operationen må afbrydes er koden "Cornbeef".
Sådan.
Hun sprænger altså den her?
- Er det Yuenglings rygsæk? - Ja.
- Ved du, hvordan jeg har det? - Er du liderlig?
Bange. Jeg har brugt mund og pralet, men...
Det her er ikke fantasi, det er virkelighed.
Det er utroligt skræmmende.
Bare koncentrer dig om anden til højre og tredje til højre.
Godt.
Er du klar?
Ja.
Jeg er ikke helt med. Hvorfor sende hende ind alene?
Fordi det er vigtigt at gå ind alene.
Hun går ind på et turistkontor under en brandøvelse-
- og tager et forfalsket manuskript i et skjul.
I værste fald spørger nogen, om hun er gået vild.
Hun er på plads.
Ingen må vide, vi overhovedet var her.
For fanden da!
Nej, gør det ikke, lad være.
Afbryd. Cornbeef, cornbeef!
Nej, der sker ingenting.
Hvis soldaterne finder hende, vil de tro, hun er en ansat-
- og får hende ud.
Så længe hun ikke gør noget mistænkeligt, er alt godt.
- Åh nej. - Det er politichefen.
Det er politichefen.
Tak.
Jeg har helt bogstaveligt solgt is til en eskimo og sand til en araber.
Men jeg aner ikke, hvad hun kan have sagt for at slippe derfra.
- Jeg kan spørge hende. - Det vil være dumt.
Lad hende sove, toget går først klokken otte.
- Det var ægte. - Jeg ved det.
Det var sgu skræmmende.
- Et æble. - Ja, men det var en opvågning.
Mexico.
Vi møder argentineren på en øde strand syd for hotel Tampico.
En enkel byttehandel. Du og Yuengling bliver i bilen.
Bloom og jeg ordner det.
- I virker lidt anspændte. - Jeg er ked af, det skal ske i Mexico.
De kan havde deres grunde.
Og jeg skal ikke smæde en hel nation-
- men Mexico er et forfærdeligt sted.
Vi må være på vagt.
Mexico Bondefanget
Det bliver farligt i morgen, ikke?
Sov på hotellet i nat. Jeg bliver i strandhuset med Stephen.
Jeg er virkelig lykkelig. Er du?
Lige nu er jeg.
Jeg vil være smugler
Smugle om dagen feste om aftenen
Hej, hej, hej
Sidste skridt i vores sidste bondefangeri. Hvordan føles det?
Hej, hvad sker der?
Bloom, hvad er der?
Min bror og jeg er bondefangere.
Og...
Alt hvad der er sket, siden du påkørte mig i Lamborghinien er bluff.
Bondefangeri.
Stephen øver med de argentinske skuespillere. Han har pengene.
Jeg vil ikke have pengene. Lad os forsvinde.
Kom!
Man tænder den ved foden.
Jeg fortalte hende det hele.
Jeg er her for at få hendes penge.
- Hvordan føles det? - Jeg er skuffet.
- Det er ikke den afslutning du ønskede. - Spiller det nogen rolle?
Det er jo sådan det ender nu. Lad os få det overstået.
- Hvor er pengene. Giv mig dem. - Nej.
- Glem dem. - Han får ikke noget af dit.
Jeg er ked, du forelskede dig. Hun er et offer.
Og alt det her er et stort bluffnummer.
Du spiller bare rollen som forelsket, det er det, du er bange for.
At du ikke kan se forskel. Måske er der ingen.
- Vi går. - Nej.
Det er du for bange til, du er nervøs for at ride ud mod solnedgangen.
For ægte solnedgange er nok smukke, men de bliver til mørke nætter.
Nej, det er du ikke parat til, ellers stod du her ikke nu.
Pengene er i mit soveværelse.
I min historie får du hverken pengene, solnedgangen eller pigen.
Bloom...
Lad os forsvinde.
Jeg beder dig.
Vil du ikke nok?
Det smager som sølvfolie.
Jeg er ked af det.
Forsvind herfra.
Tag bilen og kør.
Jeg bliver her.
Tokyo 3 måneder senere
Stormen er passeret
Nu er der endelig fred
Jeg har sovet gennem hele livet
Der er ikke en lyd
Og ingen at se
En hyrde og hans får
vil læge dine sår
Hvor i verden ville du hellere være
I miraklernes land
I drømmenes favn
Hvorfor skulle vi ønske at vende tilbage
Hej!
- Hvordan fandt du mig? - Bang Bang.
- Hvordan fandt du hende? - Hun gav mig sit mobilnummer.
- Har Bang Bang mobiltelefon? - Ja.
Hun udvælger dem, hun giver nummeret med omhu.
Hvorfor er du her?
Ja...
Jo, jeg...
Jeg har haft god tid til at tænke de sidste tre måneder.
Jeg vil bede dig overveje det her alvorligt.
Rejs.
Alt det, Stephen sagde, passer. Jeg manipulerede med dig.
Alt mellem os... Intet af det var ægte.
Godt.
Jeg tror dig ikke.
Jeg lader dig fremføre monologen. Ved du hvorfor?
Jeg lod hende tro alt det, du sagde, så hun aldrig ville se mig igen.
Så hun kommer væk fra alt det her.
- Hvad laver jeg her? - Du vidste, hun kom tilbage.
Regner du med at tage hende for en million til?
1,75 millioner.
Det er klart, hun kom tilbage. Hun fik ikke det, hun ville have.
Det gjorde du heller ikke.
Nu må det her have en ende. Du fik os ind i det, få os ud!
Afslut det helt, så hun ikke kan begynde forfra.
Er du sikker på, det er det, du vil have?
Jeg elsker hende.
Jeg vil ikke have, hun ender som mig.
Vi kan ikke indlede noget, før vi har realiseret aktiverne.
- Du fik min million for det sidste job. - Det er profit ikke kapital.
Første trin er at sælge bønnebogen.
Den, du sagde, var en forfalskning.
Med dine talenter turde vi ikke bruge en forfalskning.
For at få den godt betalt må vi sælge den på det sorte marked.
Der er kun et sted, hvor markedet er sort nok.
Hvor?
St Petersborg Den store finale
Hvem hyrede du til at spillere russere?
Mine drenge.
Jeg fatter det ikke, vi sender Penelope ud i solnedgangen.
- Hvad laver han så her? - Han skal være russisk mafioso.
- Dog har sin store butik her. - Hold op!
Jeg hader ham. Men det er ikke det.
- Jeg stoler ikke på ham. - Stjæler han vores falske penge?
Jeg har gennemtænkt det, vi kan ikke afslutte det uden ham.
Stol på mig. Det skal nok gå.
Stephen stadig den store arkitekt.
Dine symboler: Rød for fristelse hvid for frelse-
- og helten skal møde minotauren, før den flygter fra labyrinten.
Det sker i din butik. Skræm hende.
Tænk russiske mafiosi på film. Pigen må ikke komme noget til.
- Pigen? Hvad hedder hun? - Det behøver du ikke vide.
Jeg ved det, Penelope. Jeg ser frem til at møde damen.
Så er det nu. Bagruden har en sprængladning-
- og der er en under motorhjelmen.
Efter udvekslingen med Dog kører vi ud af byen.
Vi stopper på en benzintank hvor vores "russere"-
- forråder os og dræber os alle i et baghold.
Vi dør alle sammen, Bloom beskytter Penelope og bliver ramt af en kugle.
Slut.
Godt.
Du er meget stille.
Jeg gør det for hendes skyld.
I morgen er den store dag.
Ned!
Ud!
Bloom.
- Hvad skete der? - Er der sket noget med dig?
Hvad skete der? Hvor er Stephen?
Stephen?
Jeg tror, de tog ham.
Jeg tror, de forrådte os.
- Jeg tror, de har Stephen. - Hans notesbog.
De vil sikkert have penge. Vi får ham igen.
- Hvem har ham? - Russerne, tror jeg.
Gode Gud hvad sker der?
Jeg ved ikke, hvad jeg skal gøre.
Hvis du ved, hvad der foregår, så sig det.
Ikke nu, jeg har brug for din hjælp. Jeg ved ikke, hvad jeg skal gøre.
Vi ses, partner
Tak.
Et ubeskrevet liv
- Jeg fatter det ikke. - At Bang Bang døde af en bilbombe?
Det gør jeg heller ikke.
Mener du, det er et nummer, så russerne tror, hun er død?
Bloom, hvad gør vi?
Det er et afpresningsbrev. Der står, de har Stephen.
De vil have pengene indsat på en konto.
De angiver en bank og den direktør, man skal tale med.
Og en adresse vi skal være på klokken 14.00, om to timer.
Jeg overfører pengene fra min konto.
Det er mange penge. Jeg gør det, jeg vil godt.
- Hvor meget forlanger de? - 1,75 millioner.
Åh åh...
Nej, jeg slår ham ihjel! Jeg slår ham ihjel, hvis det er det!
Hvad snakker du om?
Hvad er der?
Jeg har været en idiot, det er måske et nummer min bror...
Jeg skulle afslutte historien og få dine penge.
- Jeg bliver dårlig. - Ville han gøre det mod dig?
Jeg ved det ikke.
Jo. Han vil fortælle en historie så godt, at den bliver ægte.
Det perfekte nummer. Det er hele hans...
- For satan da, det er det. - Det ved vi ikke.
Vi må hellere overføre pengene. Det handler om din brors liv.
Jeg overfører dem.
Godt.
- Jeg går med dig. - Nej, bliv her.
Det er vigtigt, at man går alene ind.
Jeg er virkelig bange.
Jeg er bange for alt det. jeg forestiller mig derinde.
Jeg er her, når du kommer ud.
Stephen?
Stephen!
Legen er slut, kom ud.
Kom nu, lad os skride fra det her hul.
- Stephen. - Nej, Bloom.
- Overførte Penelope pengene? - Ja.
- Sig, hvad det her handler om. - Jeg er virkelig ked af det.
Det gider jeg ikke høre. Jeg vil høre sandheden.
- Sig, hvad jeg skal gøre. - Forsvind herfra!
Er det et nummer, eller er det ægte?
Et nummer?
Det er ægte, Bloom.
- Hallo, Bloom. - Det er ikke et trick.
Er du glad for at høre fra Diamond Dog?
Det er Dogs mænd. Han snød os for at få hævn.
- Løb for fanden! - Jeg sagde, Stephen ville falde.
Og du? Du er lammet.
Og beder til at det bare er endnu en af Stephens historier.
Er det det?
Luk øjnene, mit barn, så skal jeg fortælle dig sandheden.
Nej!
Han har en pistol mere!
Sig, det er makeup.
Sig, at du lige har gennemført det perfekte bedrageri.
Du sagde det, ikke mig.
Må jeg få et "wow"?
Wow!
Dit svin!
Du klarede det, rejs.
Lov mig aldrig at vende tilbage til St Petersborg.
Det smager som sølvfolie. Nu skal du høre, hvad du skal.
Er Bang Bang væk?
Ja, uden et spor... En bilbombe.
- Penelope? - Hun er udenfor.
Tag Penelope med til Helsinki og tag flyet til Rio.
Lad som om I er på flugt fra hævnlystne russere.
Lad som om jeg er død. Det giver ekstra krydderi.
Vi ses, når vi ses.
- Hvornår? - Forhåbentlig ikke snart.
Du har ikke brug for mig. Og det her kan ikke overgås.
Bloom... Vælg et kort.
- Ja. - Er du klar?
Det er det bedste trick, jeg nogensinde har set.
- Bare du havde et større publikum. - Jeg har kun brug for dig.
Jeg elsker dig.
Farvel.
Schss... Der sker ikke noget.
Han sagde en gang noget til mig.
Han sagde:
Det uskrevne liv findes ikke.
Der er kun dårligt skrevede.
Jeg elsker dig, Bloom.
Ved du, hvad vi skal.
Vi skal leve-
- som om vi fortæller den bedste historie i hele verden.
Er du parat til det?
Stephen sagde også noget andet.
Det perfekte bedrageri er, når alle involverede får det, de vil have.
Ja...